Sheriffen.
Mercury är en bra bil.
Jag hade en Mercury den dagen.
Jag har haft många bilar.
Olika bilar.
Många olika bilar.
Flickan stod på trottoaren.
Vid ett ställe som sålde grillade kycklingar.
Jag stannade min Mercury och rullade ner rutan.
Hon hade en kjol i läder.
Hår på armarna. Det gillar jag.
Då har de stor buske. Det gillar jag.
Hon frågade om jag var intresserad.
Självklart! Hon satte sig i bilen.
Jag körde till ett ställe där vi var i fred.
Hon frågade vad jag ville betala för. Jag vill se busken, sa jag.
25 dollar, sa hon.
Det är inte småpengar för en vanlig kille.
Jag gav henne 25 dollar och hon lyfte upp kjolen.
Därmed blottas en vissen liten penis, ej omskuren.
Klart att jag ville ha pengarna tillbaka.
Det är inte San Quentin, bara ett dårhus.
De är helt ofarliga.
-Han är mördare. Är du inte rädd? -Och du som ska bli journalist...
-Det är journalisterna. -Från colleget, ja.
-Jerry Woolridge. -Marsha och Theresa.
-Hon är fotograf. -Sätt er.
En ung kille, John Hunter. Han hade en bensinstation.
En sån där som inte förtjänar det han har.
Han hade en söt ung fru.
Sarah. En riktig skönhet.
Hon var min drömflicka.
Jag ville rädda henne från Hunter, som inte förtjänade henne.
Förresten var han fransman, men spelade engelsman.
Jag fick använda ett starkt nylonrep, för den flickan var lika vild som söt.
Det är ett missförstånd.
Jag sa till er lärare att ni inte får fotografera.
Ska ni skriva en artikel?
Ja. Bara för skoltidningen, men vi har bilder som vanliga tidningar.
Karl är känslig på den punkten och vill inte bli fotograferad.
Nej.
En skovel väsnas för mycket.
Vi frågar honom.
Man måste åstadkomma en explosion för att verkligen förstå...
Karl, du har besök i klassrummet.
Kom nu.
Det är från tidningen, som jag berättade om.
De vill ställa frågor och skriva om dig.
Får de intervjua dig?
Två kvinnor.
För din egen skull. Du kommer att träffa många människor utanför.
Det kan hjälpa dig lite.
Han går med på att uttala sig. Men du får inte ställa frågor.
-Och du får inte stirra på honom. -Ska jag intervjua utan att fråga?
-Ja, tyvärr. -Får jag fråga dig?
Varför släpper ni ut honom? Han kanske gör det igen.
Han har sonat och fått behandling och visar inga tecken.
-Tecken? -Mordiska tendenser.
-Du får vänta utanför. -Varför?
Så är det.
Jag dämpar belysningen för Karls skull.
Hoppas att du kan skriva ändå.
Du undrar vad jag gör här.
Jag är här för att jag har dödat.
Du undrar varför jag dödade. Det ska jag berätta om.
Jag bodde i mammas och pappas trädgård.
l skjulet som pappa byggde. De ville inte ha mig i huset.
Jag satt mest i skjulet och tittade på marken.
Det var inget golv i skjulet. Jag grävde ett hål som jag sov i.
På några filtar.
Pappa arbetade hårt.
Det kan man inte säga att jag gjorde.
Jag bara satt i skjulet. Eller höll på med nån gräsklippare.
lbland gick jag i skola.
Men barnen var elaka.
De brukade reta mig.
För det mesta satt jag i skjulet.
Pappa arbetade på sågen. Dixons sågverk.
Dixon var elak mot arbetarna och de fick dåligt betalt.
Pappa fick inte mera än att vi klarade oss.
Men vi klarade oss.
Det var olika vem som kom.
Oftast var det mamma som kom med maten.
Jag fick senap och bullar tre fyra gånger i veckan.
Gamle Dixon hade en grabb. Jesse Dixon hette han.
Jesse var elakare än pappan.
Han retade alltid mig när jag var i skolan.
Och han utnyttjade småflickorna.
Mamma var en grann kvinna, sa han.
Det brukade han säga när jag var i skolan.
Du vill höra vad som hände. Jag ska berätta.
En kväll satt jag i skjulet och tittade på väggen.
Jag väntade på att mamma skulle komma och läsa bibeln för mig.
Jag hörde att det var bråk i huset.
Jag sprang dit för att titta.
Mamma låg på golvet utan kläder på kroppen.
Jesse Dixon låg på henne.
Han höll på med henne.
Jag såg rött.
Jag tog ett Kaiserblad.
Folk säger lie, men det heter Kaiserblad.
Långt skaft och långt blad, böjt som en banan.
Bara ena sidan är vass.
Vägarbetarna slår ogräs med såna.
Jag gick in i huset och slog Jesse Dixon med den.
Slog bort honom från mamma.
Men jag var inte nöjd.
Jag slog honom igen och högg nästan av huvudet.
Jag dödade honom.
Mamma började skrika åt mig. ''Varför dödade du Jesse?''
Då förstod jag att mamma tyckte om Jesse.
Jag blev ännu argare.
Jag tog Kaiserbladet, folk säger lie...
Jag högg mamma i huvudet.
Jag dödade henne.
Folk har frågat om jag skulle göra om det.
Det hade jag gjort.
Nu har jag varit här ganska länge.
Jag har lärt mig läsa.
Det tog mig fyra år att läsa bibeln.
Jag tror att jag förstår det mesta. Mycket var överraskande.
Jag har sovit i säng ganska länge nu.
Nu vill de släppa ut mig. ldag.
Du behöver nog inte veta mer.
Men jag kan berätta mer.
Om inte tidningen är nöjd.
Kommer du att döda igen, Karl?
Det behövs nog inte.
-Vart tar han vägen? -Hem till Millsberg.
-Blir han övervakad? -lnte mer än andra.
Ha en bra dag.
Melvin följer er ut.
Melvin, de går nu.
-Tack. -Tack.
Jag behöver vänja mig vid snygga människor.
Och att de tittar på mig.
-Du ska hämta dina saker. -Jag har bara böckerna.
-Hämta dem. -Jaha.
Jaha.
Vad ska du ha?
-Vad ska du ha? -Jag vill ha en bit mat.
-Vad vill du ha? -Har du bullar?
Just bullar har vi inte, men mycket annat.
Vad är gott?
Hamburgare, landgångar med olika pålägg, kokt och grillad korv...
-Vill du höra hela listan? -Vad gillar du själv?
Pommes frites är gott.
-Är det potatis? -Just det.
-Vad kostar det? -60 för en liten, 75 för stor portion.
-Jag tar en stor. -En stor portion pommes frites.
Det är tungt och svårt att bära.
-Är det tvätt? -Ja.
-Har du inte mamma och pappa? -Mamma arbetar nu.
Pappa är död. Tåget körde på honom.
-Hur långt ska du? -En kilometer.
-Jag hjälper dig så långt jag orkar. -Okej, men du måste inte.
Jaha.
-Jag heter Frank Wheatley. -Jag heter Karl.
-Vad heter du mera? -childers.
Vad är det för böcker?
Olika. Bibeln, en julbok, en bok om att snickra...
-Varför går du med böckerna? -Jag bor ingenstans.
-Jag kommer från anstalten. -Varför var du där?
Jag har dödat och de sa att jag var sjuk i huvudet.
Har de släppt ut dig? Varför?
-De sa att jag är frisk. -Är du det?
Jag tror det.
Här bor jag.
Det syns inte på dig. Säckarna ska vara på terrassen.
-Spelar du boll? -Jag är inte bra.
Jag och tvillingarna och några andra spelar jämt.
Du får gärna vara med. Vi är inte jättebra.
Hej då.
Karl? Du får inte gå in.
-Vad gör du här? -Jag vill bo här.
Nej, det går inte. Nu är du fri.
Jag vill inte vara fri. Jag vet inte hur man gör.
Du lär dig med tiden.
-Har du ingen som kan hjälpa dig? -Nej.
Din far bor kvar...
Nej, han vill nog inte träffa dig.
-Har du ingen alls? -Nej.
Jag känner ingen som vill hjälpa mig.
Jag vet inte vad de tror att du ska ta dig till.
Personligen har jag inget emot att du flyttar in för gott.
Men jag måste göra mitt jobb. Förstår du?
Karl, jag känner en man som har en verkstad i Millsberg.
En bekant från kyrkan.
Du är händig med motorer. Jag kan prata med honom.
Kan du tänka dig att arbeta åt honom?
-Jag är bra på gräsklippare. -Jag vet.
-Ska vi göra ett försök? -Ja.
Jag vet inte om han vill ha dig. Jag måste ju berätta historien...
-Jag är inte bra på historia. -Berätta om dig, menar jag.
Hur du hamnade här.
Vi åker till honom i morgon.
-Har du ingenstans att sova? -Nej.
Du får inte sova här, det är mot reglerna.
Jag kan gå omkring eller sitta och läsa.
-Karl, vill du ha muffins? -Nej tack.
Jerry sa att ni ska åka någonstans i morgon.
-Jag känner ingen Jerry. -Det är jag, Karl.
Vi ska ordna arbete åt mig hemma i Millsberg.
-Vill du ha en kopp kaffe? -Kaffe gör mig nervös.
-Får jag gå och lägga mig? -Ja.
Du ska sova hos mamma, så får Karl ditt rum.
-Varför? -Han är främmande.
-Är du vaken? -Ja.
-Har du suttit uppe hela natten? -Ja.
-Nu ska vi åka. -Jaha.
Jerry! Det var ett tag sen.
-Hur mår familjen? -Det är bara bra.
Fast ungarna är besvärliga och Phyllis gör mig fattig...
-Känner du Scooter? -Hejsan.
Det är Karl, som jag ringde om. Jag förstår att du tvekar...
-Det är en otäck historia. -Hans egen mor...
Och Dixons grabb. Fast han tiggde om det, fanskapet.
Jag kommer ihåg honom. Han var lite efterbliven.
Han är skötsam och inte farlig.
-Duktig mekaniker? -Rena snillet.
-Är du rädd för honom? -Nej. Kan han prata?
-Ja. Får han bo i verkstaden? -Tja...
-Knycker han, får du betala. -Det gör han inte.
Vi har mycket att göra och Scooter är lat...
Karl, hälsa på chefen. Bill cox.
-Han ger dig arbete och bostad. -God dag, Karl.
Jag kan inte betala dig mycket och här är bara en brits och toalett.
-Jag hämtar dina böcker. -Jaha.
Han säger att du är bra på gräsklippare.
Jag har lagat en del, ja.
Jag står för maten också tills du kan köpa själv.
Jag tycker om pommes frites.
Ja, samma här.
Och hamburgare.
Ja, nu ska jag hemåt. Du jobbar bra, Karl.
Du blir snart arbetslös, Scooter. Vi ses i morgon.
Jag går också.
Du hittar en filt under britsen och tvål på toaletten.
Jag låser dörrarna, så du kommer inte ut.
-Du har väl inga ärenden? -Jag tror inte det.
Om du sköter dig får du egen nyckel.
Hörde du om gubbarna som står på bron och pissar?
De står på bron och pissar ner i ån.
Han från Kalifornien anmärker att ån är kall.
Då säger han från Arkansas: ''Och djup!''
-Fattar du? Kul. -Ja, det är kul.
Jag tror faktiskt att jag har hört den förut.
Den är klassisk.
Karl, det var okristligt av mig att inte ge dig nyckel.
Det var fel att låsa in dig, du ska kunna komma och gå.
Det är din nyckel.
Jaha.
-Är det gott? -Det är gott.
Har du pengar?
Jag fick pengar när de släppte ut mig.
Sen köpte jag busbiljetten och pommes frites.
Du får ett förskott så du klarar dig.
Du behöver tandkräm och diverse.
Och tidningar och karameller. Så du har nåt på kvällarna.
-Jaha. -Du kan ta ledigt resten av dagen.
Jag hörde att det var nån. Du heter Karl.
Ja. Du heter Frank.
-Vad gör du här? -Du sa att jag fick komma.
-Vill du spela boll? -Jag är inte bra.
-Jag ville träffa dig. -Jag ska till mamma nu.
-Hon jobbar från två till åtta. -Jaha.
Följer du med till mamma?
-Jag vill inte störa henne. -Hon är snäll.
Hon ger oss gottis eller nåt.
Jag behöver köpa saker. Har de tandkräm?
Ja, de har allt.
Vi säger inte att du var på anstalten.
-Du ska äta mindre fett. -Jag gillar fet mat.
Grillad kyckling och okra och sås...
-Hej, mamma och Vaughan! -Vill du ha gottis och läsk?
Du får bara hål i tänderna.
Vi har konserverat kött som har kostat 4 dollar burken.
Du kan få ett par burkar gratis.
Usch, pappa sa att det är läppar, pickar och tarmar.
Tyst! Vem är han?
-Vad får det lov att vara? -Det är Karl.
Karl, det är mamma. Vaughan är chefen.
Mamma får gå när hon vill, för de är vänner.
-God dag, Karl. -God dag.
Frank, jag ska prata med dig.
-Jag har inte sett dig förut. -Jag har aldrig varit här.
-Affären är ny för mig. -Den är 1 7 år gammal.
Jag flyttade härifrån när jag var 1 2.
-Varför kommer du tillbaka nu? -Hur sa?
-Varför är du här nu? -De släppte ut mig från anstalten.
På det viset... Hur länge stannar du?
Woolridge har ordnat arbete hos Bill cox.
-Har du familj här? -lnte riktigt.
Karl, du kan bo i vårat garage. Bilen får ändå inte plats.
Frank har berättat om dig. Han behöver sällskap.
Du ska inte bo i en smutsig verkstad. Stackarn är efterbliven.
-Han har suttit på anstalt. -Får vi gottis och läsk?
Ja, varsågod. Törs du...?
Frank tycker att han pratar roligt och han hjälpte honom med tvätten.
Han har ju suttit på anstalt.
Frank behöver en fadersfigur. Doyle duger inte åt honom.
-Frank ser inte upp till dig. -Ser han upp till Karl?
Det är mitt hemliga ställe. Här får man vara i fred.
Förut var jag här med Karen cross. När hon var min flickvän.
Här satt vi och pratade och läste för varandra.
Hon ville inte att folk skulle se oss, för jag är fattig.
Hennes pappa är tandläkare.
-Var dina föräldrar rika? -Nej, vi hade inte mycket.
Lever de?
Mamma är död. Pappa lever, men han vill inte träffa mig.
-Hur vet du det? -Han är sån.
Hur dog din mamma?
Det ska du inte veta. Du är liten.
En liten ska tänka på bra saker. Det andra hinner du med sen.
Jag har tänkt på dåliga saker ända sen pappa dog. Jag saknar honom.
Mamma är snäll, men jag saknar pappa.
En gång körde vi till Memphis. Det spöregnade, man såg inte vägen.
Men jag var inte rädd, jag litade på pappa.
Nu litar jag på mamma.
Mamma har en pojkvän. Doyle Hargraves.
Han tjänar mycket pengar, men ger inte mamma nåt.
Han är elak mot mamma och gillar inte mig.
För att jag är pappas och inte hans, säger mamma.
lbland sover han över, men han har eget hus.
Jag har hört att han har andra flickvänner.
Det är bäst när han inte kommer, då blir jag inte nervös.
Varför är hon med honom när han är elak?
För att han är snäll ibland och hon är ensam.
En gång hotade han mamma. Pappa hade dödat honom!
Vaughan är snäll mot mamma.
Men han kan inte röra Doyle för han är konstig.
Han gillar män istället för kvinnor. Så han kan inte slåss.
Men han är snäll. Från St Louis. Såna som han ska bo i en stor stad.
Om han gillade kvinnor kunde han bli mammas pojkvän.
Jag sa att tåget körde på pappa.
Jag kommer ihåg.
Det är inte sant. Han sköt sig.
-Varför gjorde han det? -Han kunde inte försörja oss.
Det skrev han i brevet. Han blev friställd.
Jag tyckte att han försörjde oss.
-Har du dödat nån? -Ja. Två stycken.
-Onda människor? -Det tyckte jag.
Bra gjort, då.
Nu vet jag att man inte får döda.
Man får döda i nödvärn. Var det nödvärn?
Pappa var god. Det är för många goda som dör.
Säkert att du vill flytta? Du får gärna stanna.
-Pojken vill att jag kommer. -Okej, vi ses i morgon.
-Har du tittat på jordfräsen? -Den har jag lagat.
Nej? Scooter sa att det var hopplöst.
Han är värdelös. Du har lagat den...
-Vi ses i morgon. -Jaha.
En dåre? Tja, det är ditt garage...
Men jag ska ha mina verktyg innan han knycker dem.
-Han är ärlig, han tar inget. -Pratar jag med dig?
-Nej. -Jag pratar med din mamma.
Det angår inte dig vad jag säger till henne.
Är han en sån där som smetar skit i håret?
Då mister jag aptiten. Som gamla möbler och dvärgar.
Jag kan inte ens dricka när jag ser dvärgar och gamla möbler.
Doyle, du är förfärlig.
Jag bara säger som det är.
-Varför satt han på dårhus? -Han är efterbliven.
Nej, han har gjort något.
Annars får dårar gå lösa.
-Vad har han gjort? -Jag vet inte.
Fråga honom. Han kanske mördade familjen.
Fråga honom, Frank. Så att vi vet.
-Han verkar snäll. -Det är viktigast för dig.
Han är snäll, de är snälla... Skulle inte bögen komma?
-Ja, han vill bjuda på glass. -Gullig.
-Och min kvällsmat? -Du kan laga mat.
Är du tuff? Jag blir kåt...
-Frank, gå och lek. -Jag vill inte.
Låt honom stanna. Familjen är samlad.
Tills dåren och bögen kommer.
-Karl? -Ja.
-Ska du bo här? -Pojken vill ju.
Har du knackat?
-Nej. -Hur länge har du stått här?
Rätt länge.
Karl, jag vill tala med dig. Får jag bjuda på lunch?
-Jag har ätit. -l morgon eller övermorgon.
Ja, då är jag nog hungrig.
Bill cox bjuder på mat. Men i morgon går bra.
-Jag kommer och hämtar dig. -Jaha.
Bögen...
Hej, kom in.
Kom in och sätt dig.
Hej, Vaughan och Karl.
Frank, visa Karl garaget.
-Vaughan, ska vi gå? -Stressa inte...
-Vill du och Karl följa med? -Nej, vi ska göra saker.
Vaughan, stämmer det att du håller på med Sellers?
-Albert och jag är vänner. -lnte bara...
Dick Rivers såg er inne hos gamla tant Ogletree.
-Stackars tant... Fast hon var ju död. -Det är inte sant.
Frank, jag är snart hemma. Maten står i ugnen.
Har du lagat mat åt honom? Vaughan, jag skojar bara.
-Det fattar du väl? -Jättekul.
Karl, jag ska prata med dig.
-Karl, vi går till garaget... -Jag ska prata med honom.
Vad har du i påsen?
Diverse. Tandkräm och sånt.
-Vad är det för böcker? -Olika. En bibel.
-Tror du på bibeln? -Ja, på det mesta.
-Men jag förstår inte allt. -Jag fattar ingenting.
Den ene födde den andre...
Och nån pratar en massa skit... Hur efterbliven är du?
-Sluta, Doyle! -Var tyst när vuxna pratar.
Blev du inlåst för att du satte yxan i nån?
Jag har aldrig rört en yxa. Vad jag kommer ihåg.
Är du bara dum?
Det kvittar vad du har gjort. Jag är inte skraj.
Tror du att jag är skraj? Du är ju bara dum.
Jag skojar. Välkommen till vårt hem.
Frank behöver vänner.
Frank är svag. Farsan gjorde honom till en mes.
Säg inget om pappa!
Spring ut i garaget med er.
-Schas! -Kom, Karl.
Frankie!
Säg inte ett ord till din morsa!
Jag vill döda honom. Jag hatar honom.
-Det får du inte säga. -Jag hatar honom.
Och han får inte vara på det viset mot dig.
Han är elak mot dig och din mamma.
Din mamma och den andre kommer snart tillbaka.
-Stannar du länge? -Ja, om du vill.
Vill du ha konserverat kött och kex?
Hur kan du äta tarmar?
-Det är gott. -Jag gillar att du pratar kul.
Jag gillar att du pratar kul.
-Tror du att det är pickar? -Säg inte det ordet.
-Det luktar skumt. -Ja...
Du har rätt, det ser jag nu.
Tack.
Räck mig senap.
Tack.
Karl, jag vill tala med dig om en sak.
Jag går rakt på sak. Hur ska jag börja...
Linda och Frank är viktiga för mig. De är min familj, på sätt och vis.
Min egen familj är... otrevliga människor.
l många år bad jag Gud om att låta pappa dö.
Sen fick jag terapi och förstod att jag inte ska hata honom.
Så nu bryr jag mig inte.
Du och jag är ganska lika. Underligt nog.
lnte fysiskt eller mentalt.
Men känslomässigt. Genom våra livsöden.
Vi är annorlunda. l folks ögon.
Du har...ditt.
Mitt öde är inte lika iögonfallande.
Jag säger som det är... Jag är gay.
Förvånar det dig? Att jag är gay.
-Vet du vad gay är? -Jag tror inte det.
Homosexuell. Jag gillar män.
Du är konstig.
Det var otrevligt sagt, Karl.
-Har du hört någon säga så? -Det har jag gjort, ja.
Det är svårt att vara gay i en litet samhälle.
Jag har tänkt på att resa bort.
Man jag älskar Linda och Frank och en annan människa...
Jag har stannat... Det hör inte hit.
Det blir inte lätt för dig att bo i hennes garage.
Doyle är ett monster.
Han är inte bara trångsynt, mannen är farlig.
Jag sa till Linda att han kommer att göra henne och pojken illa.
Han kanske dödar dem. Jag ser det i ögonen på honom.
Doyle kommer att göra ditt liv till ett helvete.
En sista sak.
Det angår inte mig varför du hamnade på anstalten.
Alla har vi ett förflutet.
Du kanske försökte begå självmord.
Du kanske gjorde något hemskt.
Jag ser bara en snäll och enkel man.
Jag vill att du lovar mig-
-att du kan umgås med Frank och Linda.
Du skulle väl aldrig röra dem?
Jag ska aldrig röra dem.
Jag vet. Förlåt att jag frågade.
Du är så tankfull.
Tänker hela tiden...
Vad tänker du på nu?
Om jag kanske skulle ta en portion med mig hem.
Vad tänkte du på före det?
Jag får tänka efter...
Jag tänkte på att köpa några burkar konserverat kött.
Frankie, du ska äta sallad.
Håll upp tallriken.
-Varför kommer inte Karl? -Han vill äta ensam.
-Det kvittar väl vad han gör. -Det är synd om honom.
Jag kan inte äta när han sitter och slafsar.
-Ja, han har sina läten... -Han pratar kul.
Lite som en racerbil. Då slipper jag vara nervös.
Varför skulle du vara nervös?
Du har inga räkningar, inget arbete, ingen kvinna.
Jag vet inte...
-Får jag skinka också? -Ja, förlåt.
Vet du vad?
-Jag vet vad jag vill göra i kväll. -Nej, Doyle.
Jag samlar bandet. Vi ska festa.
-De ska titta på dåren. -lnte i kväll.
De stannar hela natten. Jag orkar inte.
Du ska bara stå för chips och istärningar.
Sista gången blev du arg och jagade bort dem.
Det angår inte dig, Frank. Sånt händer vänner emellan.
Jag ringer.
Linda, hämta min gitarr. Den är i garaget.
-Nu? -Ja, jag ringer nu.
Morris, vad har du för dig? Var är Randy och gänget?
Nu! Frankie, hjälp mamma.
-När ska vi äta? -Sedan. Hämta min gitarr.
Jag vill spela. Ring dem.
Du ska spela rent. Tricksa kan du göra när vi är ute.
-Vad tycker du, Vaughan? -Det låter som en hit.
-Karl, gillar du det? -Javars.
Sluta väsnas, jag ska sova!
Det är mitt i natten! Jag ringer polisen!
Jag har sagt åt dig att lagen är på min sida!
Jag spelar kort med polischefen! Kyss mig i arslet, gubbe!
Linda, du och Frank tar hand om instrumenten.
Vi kör och hämtar öl och sprit. Karl och Vaughan hänger med.
Nej, jag ska arbeta i morgon.
-Vadå? Vi ska också jobba. -Han vill inte, Doyle.
-Du kör i diket, du är full. -Nej då, jag lovar.
Jag älskar dig.
Häng med, Karl. Jag försöker vara hygglig mot dem, baby.
Kom loss, Vaughan, det blir kul. Karl, kom nu.
-För mycket tamburin... -lnte alls!
Hör ni! Vem hjälper mig?
Vad pratar du om? Jag förstår inte.
-Det är just precis vad jag menar. -Jag förstår inte.
-Behöver jag säga mera? -Morris är filosof.
Det är han och jag som skriver låtarna.
Jag hittar melodierna och Morris står för orden.
Ungefär som Gary Brooker i Procol Harum.
Vi har inga låtar som ni har skrivit. Ni bara snackar.
Vi har inga låtar med ord.
Vi har varken mikrofon eller högtalare.
Vi skrev en låt igår. Morris kallar den: ''Stuarts bil är bekväm.''
Den har en undertitel, som countrylåtar har.
''Det brukar vara någon i bagageutrymmet.''
-Jag nynnade fram melodin. -Håna inte ett geni, Vaughan.
Morris är en modern poet. Precis som förr i tiden.
Jag har en ny låt som heter Spänningen.
Jag står på en kulle inte för spänningen
utan för att skåda mitt slagna byte
strunta i mannen som tänker och skippar nummerplåtar
han står ensam och bakar missnöjets kakor
i värmen utanför tvätteriet han lämnar sin själ
Sen är det tre punkter, som i dikter.
Jag går ner en rad och fortsätter.
han lämnar sin själ klyver havet
den förlängda märg som vi kallar
mänsklighet
Vad säger du, Doyle? Det är bra!
Det blir fel. Punkterna ska vara mellan förlängda och märgen.
-Det tycker jag. -Jag sätter punkterna.
Håll dig till melodin, Terence.
-Jag förstår inte vad du menar. -Håll käften, jag blir knäpp.
Tänk på Karl också, han är ju sån.
Du sa andra ord förra gången.
Vi behöver inte ord. Vi måste repa.
Vi behöver riktiga spelningar.
lnte bara lira hemma hos folk.
Vi har inget band! Vi behöver inte repa, Randy!
Vi behöver inte nån jävla manager!
Era jävlar, ni är värdelösa!
Det är bara jag som kan tänka! Ut ur mitt hus!